PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
To je zajímavé. Tady jsme se první večer poznali.
Vzpomínáš si? Hledalas Polárku
a já jsem tě pozval na šampaňské.
Začínám věřit v kouzlo.
Ty ne?
To vůbec nevadí.
Haló?
Cože?
Něco se děje?
Lidi prý na palubě viděli ducha. To je poslední kapka.
- Už mi věř. - Ne, nezačínej!
- Fernando... - Ta věc je uzavřená. Rozumíš?
Ale...
VRAHU
Fernando,
máš pravdu. Já...
Co je to za hloupý vtip?
Mám toho dost!
Promiň, miláčku.
Moc mě to mrzí.
Musíme zamezit šíření strachu mezi cestujícími,
protože někdo něco údajně viděl.
Ne někdo. Pár lidí na jednom místě.
- Věříte jim? - Proč bych nevěřil?
Není mrtvá žena! Ani vrah. Jasné?
Není nutné zvyšovat hlas.
Kapitáne, jste v pořádku?
Kapitáne.
Loď dokážu kormidlovat bouří,
ale jiné věci ne.
Kapitáne, máme povinnost udržet loď bezpečnou.
Cestující si stěžují, že se jim ztrácí věci.
Víra v duchy nepomáhá.
Včera jsem mluvil s Carmen.
Co to říkáte?
Díky Casandře jsem ji na chvíli získal zpět.
Kapitáne, ta žena vás podvádí.
Vím, těžko se to chápe, ale byla to Carmen.
- Jak to víte? - Vím, Nicolási, protože...
na chvíli jsem byl šťastný.
Musíš to pochopit.
Nechápeš to.
- Ano, chápu. - Ne, nechápeš.
- Nech mě, prosím. - Kapitáne.
Říkám, nech mě.
ZMĚNA MAJITELE
Nechte nás pracovat.
Prosím.
Chováte se ke mně jako ke zlodějce.
Pokud jste nic neprovedla, nebojte se.
Pane.
Moje hodinky.
Dal mi je táta na přijímání.
Je to tak.
Je tam nápis.
Simón Maldonado.
5. května 1936.
Dobře. Tady jsme skončili.
Dcera by si to nevymyslela.
Ducha nebo co.
Viděla ženu v bílých šatech od krve.
Jen klid. První důstojník má všechno pod kontrolou.
- Včera mluvil se svědky. - Co jste zjistili?
Pracujeme na tom.
Ale ujišťuju vás, že to má vysvětlení.
Teď mě omluvte.
Náročný den. Slyšela jsem, co se stalo.
Jo, pro všechny jsou poslední dny těžké.
Pierre, hledala jsem tě, abych ti řekla...
že mě mrzí moje chování včera.
Nezasloužíš si to.
Claro, chápu, že bude chtít čas to překonat,
ale ty to zvládneš. Máš celý život před sebou.
Náš život.
Náš život. Ano.
Moc ti to sluší.
Jsem rád, že budeš zase zpívat.
Došlo mi,
že na všechno zapomenu jedině...
na jevišti.
Všichni všechno zapomenou, když začneš zpívat.
Nepřestávají na tebe zírat.
Pierre.
Vždycky budeš při mně, viď?
Samozřejmě.
Jsem při tobě a vždycky budu.
Děkuju ti.
To jsem chtěla slyšet, abych měla jistotu.
Jistotu v čem, drahoušku?
V mém rozhodnutí.
Varelo, už jste otravný.
Už se těším do přístavu.
To i ostatní cestující.
Zvlášť když se nám po chodbách potuluje duch.
Duch.
Víc se bojím skutečných lidí.
Omluvte mě.
Sedněte si.
Ta holka, Clara.
Prý se vrátila do práce.
Přece skončila.
Rozmyslela si to. Všechno se vrací do normálu.
Taková náhlá změna... Musí mít něco za lubem.
Vidím, že nikomu nevěříte.
Otázka zní,
kam důvěra v lidi dovedla vás?
Volali o půlnoci.
Začal být velmi rozčilený
a šel do koupelny. Snažila jsem se ho uklidnit.
Pak jsem v zrcadle uviděla to slovo.
Carolino, říkám to nerada, ale zdá se, že je to vzkaz.
Od ní?
- Od Rosy. - Obviňuje Fernanda?
Ale Fernando tu ženu neznal.
Víš to jistě? Bez důkazu nechci vznášet obvinění,
ale je fakt, že když bylo její jméno na spiritistické tabulce,
zdál se hodně nervózní.
Fernando není schopný vraždy.
Věřilas někdy, že by tvůj otec mohl být vrah?
Julián mi říkal, že Rosa zmizela před dvěma lety
na Velikonoce ve Vigu.
A kde tehdy byla loď?
Ve Vigu. Dělali renovaci.
A Fernando?
Ten pohled znám.
Uslyším něco nepříjemného.
- Včera na palubě... - Nic se nestalo.
Ale lidi ji viděli.
Všechny ty řeči o duších se lidem dostaly do hlavy.
Co když to nejsou halucinace?
Evo...
Viděla jsem ji.
Casandra tvrdí, že někdo tu dívku zabil a že tělo je na lodi.
Casandra. A ty jí věříš?
Kapitán jí věří každé slovo a teď i ty.
Ne, nevěřím jí.
Ale pokud za tím je, musí to mít důvod.
Bylo to skutečné.
A nebyl to duch.
Tak proč to hraješ?
Pokud něco chystá, ať si myslí, že jí věřím.
A potřebuju tvoji pomoc.
Evo.
Nemůžu ti pořád pomáhat, protože když tě vidím...
Jo.
Máš pravdu.
Měla bych jít.
Ne.
Nechci, abys šla.
Teď ani nikdy.
Co potřebuješ?
Co tady děláš?
Nic.
Zvídám.
Dívám se, jak to všechno funguje.
Dá spoustu práce udržet tu loď na moři!
To ano.
Je toho hodně.
Všechno v pořádku?
Musíš se dát dohromady.
Uklidni se a přestaň myslet na nevysvětlitelné věci.
Fernando,
znals Rosu Marínovou?
Cože?
Znals tu ženu?
To je neuvěřitelné.
Jak je to možné?
Jak se mě na to můžeš ptát?
Protože mi přijde, že mi něco tajíš.
A slíbils, že takový nebudeš! Že nic nebudeš tajit!
Řekni mi to.
Znals Rosu Marínovou?
Haló?
Proč jsi mi to udělal, Fernando?
Milovala jsem tě.
Co je?
- Kdo je to? - Musím jít ven.
- Hned přijdu. - Fernando!
Hej!
- Odkud byl ten hovor? - Promiňte, co myslíte?
Někdo mi volal do kajuty, vy jste to přepojil.
Promiňte, ale žádný hovor jsem do vaší kajuty nepřepojil.
Cože? Jsem podle váš lhář? Ano?
Promiňte, ale...
To jste byla vy, že?
Prosím? Nevím, o čem mluvíte.
Víte. Proč to děláte?
Proč děláte na lodi chaos?
Před jistými věcmi neutečete, Fernando.
- Před ničím neutíkám. - Takhle s ní mluvit nebudete.
Prosím, uklidněte se.
Hodlám jít...
Po kom?
Kdo ubližuje mé rodině.
Co tady děláš?
Otázka je, co ty tu děláš tak sama?
Po včerejšku jsem měl obavy.
Spala jsem hrozně.
Měla jsem zlé sny.
Už je po všem.
Ode dneška spíš v mojí kajutě.
Ale...
co počkat, až dorazíme?
To může počkat, ale já ne.
Dnes chci ohlásit naše zasnoubení.
Všichni to musí vědět.
Co je?
Nevím. Proč?
Moje matka a já to víme. Kdo ještě to má vědět?
Celá loď. Budeš moje žena.
Stojí to přinejmenším za přípitek.
Dobrá.
- Simóne, ne! - Ne, matko, nikdo mi nebude říkat zloděj!
Poslechni matku a sedni si.
Simóne, nedělej scénu.
A ty si dobírej někoho ve svém věku!
Má pravdu. Je tvoje vina, co se děje.
Neobviňuj mě bez důkazu.
Málem zemřeli na moři.
Trpěli dost.
- Měli vás nechat na moři. - Jo?
- Jo. - Myslíte?
Nechat moji matku zemřít?
Čarodějnice upalovali na hranici.
A zlodějům
sekali ruce!
Simóne!
Ty spratku, já tě zabiju!
Uklidněte se!
Nechte mého syna, vy hulváte.
Dejte syna do postýlky a zabalte ho, aby nenachladl.
Zpacifikujte si svého syna.
- Zabiju ho. - Prosím!
- Udělej něco. - Co mám udělat?
Cokoliv, udělej něco!
Pánové! Prosím!
Takhle se věci neřeší. Pánové!
To je ono.
Takhle se problémy neřeší.
Je důležité mluvit.
Můžeme... Nejsme zvířata.
Sebastiáne.
Pánové, dámy,
chápu vaše obavy,
ale my nejsme ten problém.
Na lodi se děly věci už před naším příchodem,
nebo ne?
Pokud mě osud zavál sem, tak abych vám pomohla.
Než bude pozdě.
Všechno bude v pořádku.
Ale musíte mi věřit.
Věřit nám.
To je trup, Evo.
Za ním je moře.
Žádnou tajnou místnost nenajdeš.
Probíhala rekonstrukce, když Rosa zmizela, že?
Asi ano.
Takže ukrýt tělo by bylo snadné.
Tohle je znak Covadongy.
Ano. Všechny je neodstranili.
Tam bych nechodil.
Je tam můj otec.
Jo.
- Pojď, jdeme. - Ne.
Věděl jsem, že nakonec přijdeš.
Všechno musíš zkontrolovat sama, viď?
Pojďme, Evo.
Ano, jdeme.
Teď chceš znát pravdu o Rose Marínové.
Co víš o Rose Marínové?
Řekni mi to!
- Co víš? - Nech to být, Evo. Jdeme.
Nehraj mu do karet. Musel to jméno slyšet.
Ty se vrátíš.
Evo, chápu, že chceš vědět, co se stalo,
ale ovlivňuje tě to.
Jo, ale nemůžu dělat, že je mi to fuk.
A ovlivňuje to moji sestru.
Proč ji?
Myslíme si, že Fernando možná znal Rosu.
- Nevím. - To je nesmysl.
To s Casandrou už je příliš. Bude jednodušší vysvětlení.
Jak to myslíš?
Teď došlo k řadě krádeží.
Jak lépe odvést pozornost než řečmi o duších?
Nevěřím, že Casandra je obyčejná zlodějka.
To je věrohodnější než mrtvá žena toulající se po lodi.
Nemyslíš?
Viděla jsem účtenku.
Nečekala bych, že by o tom Fernando lhal.
Někdy si říkám, že jsem na tu loď neměla chodit.
Všechno za poslední dny
je...
jako by se mi převrátil život.
Život se stále mění, Carolino.
Přijmout ty změny je obtížné.
Já nevím.
Já nemůžu. Nejsem tak silná.
Ale ano, jsi.
Jen sis to ještě neuvědomila.
Máš tolik co nabídnout.
A myslím, že nikdo to nevidí.
Měla bys zakřičet do světa, kdo jsi
a co chceš.
A strach odsunout.
Nemůžeš stále dělat,
co od tebe očekávají druzí.
Evo.
Něco se stalo?
Co se děje?
Jde o Fernanda.
Lhal mi.
V době zmizení nebyl v Barceloně. Byl ve Vigu.
Tady je účtenka z hotelu a datum sedí.
To je nesmysl.
A pak ten telefonát.
Nevím, kdo to byl. Neřekl mi to...
ale někdo tam byl.
Zbělel a vyběhl ven.
Carol, uklidni se.
Bavíme se o Fernandovi.
Řekl mi, že Rosu neznal,
ale vím, že něco tají.
Promiňte.
Slečno Lenormandová, kapitán vás očekává ve své kajutě.
Děkuju. Už jdu.
Carolino, když někdo lže, má důvod.
Kapitáne, karty vykládají události,
ale nedávají nám odpovědi.
Říkala jste, že karty nelžou.
Pomohly mi s Carmen.
Mohl jsem s ní mluvit
a vím, že odpočívá v pokoji.
Ano, ale to jste mluvil s bytostí na naší straně.
Chcete ode mě radu.
Za svůj osud zodpovídám sám, ale chci vědět, čemu čelím.
Říkáte, že loď je v nebezpečí.
- Ano. - V jakém nebezpečí?
Jde o tu ženu?
Ta žena je ztrápená duše, kapitáne.
Potřebuje naši pomoc.
Ale negativní síly tomu chtějí zabránit.
Negativní síly? Jaké?
Položte sem ruku.
Ďábel.
Ďábel nás chce vždycky podvést.
Kdo je ďábel?
Císař.
Císař vládne své říši.
Vládne všemu.
Kapitáne,
kdo vlastní tuhle loď?
Musíme si položit otázku,
proč tak moc někdo hází vinu na vaši rodinu?
Jak někdo? Nevidíte, že to dělá ta žena?
Fajn, pak si položme otázku, proč ta žena věří ve vaši vinu.
Možná mě má za pachatele.
- Možná jste to udělal. - Nebudu to opakovat.
Měl jste motiv, ne?
Většina zločinů je do jisté míry z vášně.
- A vy a ona... - Tak dost!
Neobviňuju vás.
Jen ukazuju, že kdokoliv může dojít k takovému závěru.
Platím vám za to, abyste se o to postaral.
Už o tom nebudu diskutovat.
Odejděte z mojí kanceláře.
Co tady děláte?
Čekám na slečnu Casandru.
Mluví s kapitánem.
- Moc díky. - S radostí.
Důstojníku,
zpřísníte bezpečnostní opatření.
Proč, kapitáne?
Čelíme neznámé hrozbě a nechci ohrozit cestující.
To vám řekla?
Se vší úctou, kapitáne,
tahle žena nenabízí nejlepší rady.
Rozhoduju já.
Je to jasné?
O co vám jde?
Prosím?
Nejde mi o nic.
Kapitán mě chtěl vidět a já ráda pomůžu.
Pane, kapitán se vyjádřil víc než jasně.
Strašit cestující báchorkami je jedna věc.
Něco jiného je ovlivňovat kapitánova rozhodnutí.
Můžete nás ohrozit.
Vám to nedošlo,
- že ne? - Nedošlo co?
Už jsme v ohrožení.
Důstojníku.
Dále, lásko.
Co tu děláte?
Co?
Je to potíž?
Jsme přátelé, ne?
To asi ano.
Pierre.
Chci vám říct, že život by se měl užívat.
Cože?
Byla by velká chyba, kdyby teď všechno řekla.
Jak to myslíte?
Radši odejděte.
Jistěže to víte.
Nikdo netrpěl víc než já.
Ale musíme se dívat do budoucnosti.
Víte, že mi můžete věřit.
Ale co když nemůže dál?
Takže je to tak.
Řeknete pravdu.
Chci pro ni to nejlepší.
A já ne?
Nevím, kolikrát mě Aníbal uhodil,
znevážil,
ponížil.
Když řekneme pravdu, Aníbal vyhraje.
Co získáme my?
Vězení?
Chápu.
Claro!
Claro, prosím!
Nemůžeš si pomoct, viď?
Věděl jsem, že se vrátíš.
Jsem tu kvůli sestře.
Co víš o Rose Marínové?
Jestli něco víš, musíš mi to říct.
Všechno jde z ruky do ruky.
Co tím myslíš?
Všechno mění majitele.
Myslíš loď?
Změnila majitele.
Chápu vaše výhrady,
ale ten muž je zadržovaný v nehygienických podmínkách.
V té kleci zůstane.
Nevěřím mu.
Nechci nikoho ohrozit.
Promiňte, Pedro, je to váš bratr...
Už nějakou dobu není můj bratr.
Chcete ho tam nechat, takže konec diskuze.
Carlos udělal hroznou věc,
ale tohle mu nemůžeme dělat.
Je mi líto. Bylo rozhodnuto.
Pánové.
Už na to nemysli.
Jsem lékař.
Je mou povinností se zajímat o zdraví lidí. Všech lidí.
Když jsi mi otrávil neteř, byl jsi kdo?
- Budeš mi to pořád omílat? - Až do smrti.
Po oslepnutí jsem víc nedůvěřivý, ne hloupý.
Mému bratrovi už nikdy věřit nebudu.
A pokud budeš dál naléhat,
taky ti přestanu věřit.
Vidíš mě?
Nemusím tě vidět,
abych věděl, jak se tváříš.
O čem přemýšlíte, pane?
Nemůžu tomu věřit.
Oznámím svoje zasnoubení.
Kdyby mi to někdo řekl...
Se vší úctou, pane, sotva vás poznávám, když mluvíte.
Vy, který jste se nechtěl odevzdat žádné ženě.
Tohle je jiné.
Verónica je...
výjimečná žena. Co k ní cítím...
Ne, ne. Neumím to vysvětlit.
Vím, že s ní chci být.
Jak to vypadá s šatníky? Nastěhuje se dnes?
Jistě. Všechno odnesu do skladu a Verónica se může dnes nastěhovat.
Až tu skončíš, máš večer volno, Dimasi.
Děkuju, pane.
Já ti děkuju.
- Bude to báječné. - Jo.
SPOLEČNOST FÁBREGAS TELEGRAM
Účet pana Sebastiána. Včetně květin z dnešního rána.
Nic nezaplatil?
Pan de la Cuesta nešetřil:
bar, restaurace, šperky a krejčí.
Dokonce najal houslistu.
De la Cuesta musí být velký přítel pana Fábregase.
Proč myslíte?
Protože cestující obvykle skládají zálohu na výdaje.
Ale pan de la Cuesta nezaplatil nic.
Všechno si nechá psát na účet.
Mohl by odejít bez placení?
Spoléháme na jeho slovo gentlemana.
Ano. Jeho slovo gentlemana.
Pánové, prosím.
Děkuju.
Moc mě těší, že tu jste.
Přátelé, sešli jsme se tu...
Přátelé?
Jak se opovažuješ mluvit o přátelství?
Ví, že si bere darebáka? Ví to?
Jsem rád, žes přišel.
Lháři! Zloději!
Slyšeli jste mě? Sebastián de la Cuesta je zloděj!
Počkej.
Prosím, jdi spát, jsi opilý.
Měla bys vědět, že Sebastián mě využil.
Stal se mým partnerem, aby mi ukradl patent na stroj.
Dimasi, prosím.
To je osobní, omlouvám se.
Omluvit byste se měl mně!
Poslyš, mladíku!
Běž do kajuty, než se to vymkne z rukou.
Věřil jsem vám, pane.
A vy jste mě zradil.
Nechtěl jste investovat.
Je na mizině! Švorc.
Ukradls Dimasův nápad?
To je nedorozumění.
Stal jste se mým partnerem a pak prodal patent nějakému Arturovi.
Jak jste v tom zapletený?
Ne. Na mě se nedívejte. Já jsem obchodník.
Ať vám to vysvětlí váš snoubenec.
Chtěli si nechat moji firmu a mně dát padáka.
Dimasi.
Je to pravda?
Je to pravda, Sebastiáne?
Je mi jedno, jestli jsi švorc. Nebyla jsem s tebou kvůli penězům.
Ale neodpustím ti, cos provedl Dimasovi.
Ani neříkejte, že už jste to věděl.
Moje práce zahrnuje to, abych věděl věci, které jiní neví.
Claře nesmíme dovolit mluvit.
Nedovolíme.
Tak co uděláme?
To závisí, paní Fábregasová.
Na čem?
Jak daleko jste ochotná zajít.
Řekněte mi, co máte na mysli.
Nemám čas na hry.
Pro mě je odteď pouze jeden člověk zodpovědný za smrt vašeho muže.
Clara.
Takže...
musíme přesvědčit ostatní, aby tomu věřili.
Samozřejmě musíme vyrobit usvědčující důkazy.
A vy byste byl ochotný to udělat?
Víc peněz vám dát nemůžu.
Vzpomínáte na toho ducha?
Jo. Co to s tím má společného?
Když si počínáte dobře, můžete zvítězit.
Jak to myslíte?
Mohla byste být jediný vlastník této plavební společnosti.
Kdo je to?
Casandra.
- Ahoj. - Ahoj.
- Můžu dál? - Jo, pojď.
Jdu se podívat, jak ti je.
Dobře. Je mi dobře.
Určitě ti je dobře?
Pravda je, že nevím.
Nic nevím.
Carolino, život se neustále mění
a my musíme stále volit.
Ale jak?
Jak vím, že je to správná volba?
Poznáš ho.
V hloubi duše to vždycky víme.
Jen k tomu potřebuješ odvahu.
Co tady dělá?
Přišla jsem se podívat, jak je Carolině.
Omluvte mě.
Je ti dobře?
Ano.
Jen se mi...
trochu motá hlava,
nic víc.
Fernando?
Námořní ročenka, 1944.
EUGENIA ROJAS REJDAŘSTVÍ
REJDAŘSTVÍ ALMEIDA REJDAŘSTVÍ MARÍN
Juan Marín, majitel Covadongy.
Evo.
Hledalas mě?
Jo. Chtěla jsem s tebou mluvit.
Jistě.
Předchozí majitel lodi se jmenoval Juan Marín.
Mezi Rosou a lodí existuje spojení.
Marín je dost běžné příjmení.
Jo, ale obě nevěříme na náhody, že?
On se jmenuje Marín a ona se objevila na lodi.
Musí existovat spojení.
Ano, máš pravdu. To nemůže být náhoda.
Je to ta tvoje ztracená brož?
Ano, je.
- Kde byla? - Na chodbě.
Na chodbě.
Bože, musela mi upadnout.
Ale viděla jsem jednu fotografii a...
nosil ji předchozí majitel.
To je náhoda, že ji máš taky.
Říkala jsem, že jsem byla na Covadonze.
Jistě. Ale každý nemá takovou brož.
Víš...
byl to dárek od kapitána.
Spřátelili jsme se a on mi ji chtěl dát na památku.
Nechci zacházet do detailů, ale chtěla bych ji zpět.
Samozřejmě, je tvoje.
Děkuju.
Řeknu to kapitánovi.
Evo, myslím, že o mně zase...
začínáš pochybovat.
Já?
Ne. Vůbec ne.
Ale všichni chceme vědět, co se stalo Rose Marínové, ne?
Ano, jistě.
Neměla bys to vyšetřovat sama.
Mohlo by to být nebezpečné.
Neboj.
- Umím se o sebe postarat. - Jistě.
Tak jo. Přeju hezký večer.
Tobě taky.